För två hundra år sedan löpte Dorsetshires stora hed ut i havet.
Här, bland grottor och ensliga byar, förrättade smugglarband sina värv.
Och här, en oktoberkväll 1757-
- sökte en liten pojke efter en man som han trodde var hans vän.
MOONFLEET 5 km
"Moonfleet."
Var kommer du ifrån, pojk?
Hör du inte? Vi ställde en fråga.
Rör inte det, det är min mors brev!
Om ni så medger, unge man...
"John, min käre son. Jag skriver detta medan jag är stark nog."
"Ta dig till Moonfleet och sök upp en herre vid namn Jeremy Fox"-
- "som sägs ha återvänt från kolonierna"-
- "till det hus som tidigare var mitt hem."
"Jag vet inte hur han har blivit med åren..."
"...men jag vet att han kommer att vara din vän för min skull."
"Gud välsigne och bevare er båda."
Det är alltid ett nöje att se så många vänliga ansikten.
Sätt dig vid brasan, min kära. Mitt ärende är snabbt avhandlat.
Greening.
I går kväll åt jag middag med lord Ashwood.
Den smakade ypperligt, men spritdryckerna räckte inte.
Anmärkningsvärt, då jag nyss sänt fyra fat fransk konjak till Hans nåd.
- Faten levererades. - Till vem, och för hur mycket?
Det vill jag kanske inte avslöja, och inte de andra heller.
Jag hoppas att du fick bra betalt. Det var din sista leverans på länge.
Apropå leveranser, herr Fox... Det här brevet kom nyss.
John Mohune. Olivias son.
Vill värdshusvärden ta hand om min gäster?
Har du något emot att jag begär bevis?
Inte alls, sir. Det är förståeligt.
- Vad är det där? - Min morfars ring - Mohunes vapen.
Jag har inte mycket till övers för det släktnamn du bär.
Det har ingen här omkring. Moonfleet har fått mer än nog av Mohunesläkten.
Mohunes rättvisa, Mohunes förtryck, Mohunes stolthet...
Här, vi ska inte behöva bli ovänner redan efter en så kort bekantskap.
Drick ur, John Mohune.
Slå dig ned.
Hur gick det för din mor när familjens förmögenhet gick om intet?
Hon blev lärarinna efter min fars död.
Jag gjorde rent spisar och var springpojke.
- Tyckte du om det? - Att få röra på sig gjorde gott.
- Varför skickade hon dig till mig? - Det fanns ingen annan, sir.
Ska jag göra dig till den samhällets stöttepelare som jag själv är?
Tack, sir. Det är skönt att ha en vän.
En vän? Gör dig kvitt de grillerna.
Din mor var för godtrogen, vilket vi fick ångra. Det såg Mohunes till.
De gifte bort henne med första bästa kusin och sände mig till helvetet.
Djävulen och jag blev goda vänner. Det känner man till här i Moonfleet.
Lägg honom till sängs där uppe.
Tog de hand om dig medan jag var borta?
"När stormen kommer är det ute med den ogudaktige."
Ordspråksboken 10:25.
- Skynda dig innan det blir mörkt. - Skjutsar ni mig till herr Fox?
Är det där herr Fox vagn? - Visst skjutsar ni mig till honom?
- Bekymra dig inte om det. Hoppa in. - Jag vill åka till herr Fox!
Det är mycket man vill... Så där ja.
Släpp ut mig! Hjälp! Släpp ut mig!
Hallå? Vem är du?
- Jag söker herr Fox? - Han bor på slottet.
- Jag visar vägen. Vi är grannar. - Tack.
Du glömde din hatt.
- Vem är det? - En smugglare.
- Vad smugglade han? - Konjak, siden och tobak.
- Varför tar ingen ned honom? - Herr Maskew tillåter inte det.
- Vem är herr Maskew? - Fredsdomaren.
- Han vill visa hur smugglare ska tas. - Vilken usling!
Det är min farbror, men det kan inte jag göra någonting åt. Följ med mig.
Där inne ligger Mohunes slott.
- Hur länge ska du stanna här, John? - För alltid.
Stanna.
Grace? Vem är det du har med dig?
- John Mohune. Han är herr Fox vän. - Herr Fox, minsann?
Herr Fox har synnerligen intressanta vänner. Hälsa honom.
Från herr Maskew. Jag har länge velat lära känna min granne lite närmare.
- Och hans vänner. - Kör vidare.
Bravo!
En gång till!
Da capo!
Jag vill tala med herr Fox. Han vet att jag kommer.
- Herr Fox? - Snälla, släpp in mig.
Vad är du för en karl, egentligen? Jag erbjuder dig ditt livs chans-
- och så hittar jag dig försjunken i... andra saker.
Du borde veta, Ashwood, att var sak har sin tid - affärer och... annat.
Jeremy. Du har besök.
- Det är jag, sir. - Vad i helsike...?
Ursäkta, jag visste inte att det fanns damer här.
- Ska jag dra mig tillbaka, sir? - Inte förrän du förklarar dig.
- Jag blev kidnappad. - Det menar du inte!
Vad gjorde du med min kusk? Övermannade du honom?
Det var jag som beordrade att du skulle skickas i väg-
- till en skola längre norrut där du skulle svältas-
- bli hunsad och slagen tills du var en äkta engelsk gentleman.
Är det ert beslut, sir? Och ni vill inte diskutera det?
- Har du synpunkter på det? - Ja. Jag stannar hellre här.
- Pojken har rätt. - Han gillar glatt sällskap.
- Ta ett glas, pojk. - Vill du hellre dansa med damen där?
- Nej tack, jag kan inte dansa. - Kan du sjunga, då?
- Vi kanske ber Fox låta dig stanna. - Nå, John, kan du någon visa?
- Jag kan en. - Sjung den, då.
Det satt två fåglar på en sten
En flög i väg, så var det en
Den andra följde efter, ingen var kvar
Den stackars stenen ensam var
- Bravo! - Får jag stanna nu, sir?
- Vem ska åta sig att uppfostra dig? - Ni, sir.
Var inte självisk nu. Om pojken vill lära sig allt om lymmelaktighet...
- ...finns ingen lämpligare lärare. - Jag protesterar!
- Vad sa du? - Ni förstod vad jag sa.
- Din lille vilde! - John! Be lord Ashwood om ursäkt.
Nej, sir. Han förolämpade er. Det gjorde de allihop.
Du är en envis, ouppfostrad pojkvasker.
Tooley! Pojken ska gå och lägga sig.
Skicka honom till en skola. Där ser de till att han lär sig veta hut.
Jag har ändrat mig, Ashwood. Han är bra som han är.
- Hur länge ska han stanna här? - Så länge han roar mig.
Vad tänker du göra med honom? Ska du fördärva och förgöra honom också?
Det är större risk att han förgör mig.
Från Olivia Mohune, på min 16-årsdag, 5 mars 1742.
Nej!
Hjälp, de dödar mig!
- Vakna! - De sliter...
Vakna!
- Det är ju ni, sir. - Räddade jag dig i sista stund?
De slet i mig, hela hundkopplet. I lusthuset.
- Vad pratar du om? - Min dröm, det var som något...
- Vad då? - Som något som min mor berättade.
- Vad berättade hon? - Om en vän hon träffade i lusthuset.
De bussade hundarna på honom. De slet honom nästan i stycken.
Din mor hade livlig fantasi. Hon tutade i dig en massa strunt.
Jeremy...
Varför ljuger du för pojken?
Vem var din mor? Varför skickade hon dig till honom?
- Varför? Svara! Kan du inte tala? - De bussade hundarna på honom!
- Vilka då? - Familjen Mohune.
Jeremy...
- Varför berättade du inget? - Hon är död, Anne.
Inte för dig. Det var därför som vi måste lämna öarna, eller hur?
Och återvända hit till det förbannade huset - hennes hus!
- Du skulle ha berättat det. - Så att du kunde visa medlidande?
Nej, men då hade jag åtminstone vetat vad som väntade mig.
Jag skulle inte ha varit svartsjuk på de andra kvinnorna-
-som du fyller ditt tomma liv med.
Du har rätt. Du borde inte ha delat det liv som du upplever som tomt.
Jag ordnar det så att du kan resa tillbaka till öarna.
Jag har inget att återvända till. Jag gav upp allt för din skull.
Du seglar med Bonaventure. Hon lägger till här inom en vecka.
Herr Fox!
John!
- Jag har väntat i flera timmar. - Hur kom du in?
Jag ska visa dig, men om du berättar det för någon kan jag inte komma hit.
Det finns ett hål i muren.
Du vill väl att jag ska komma och hälsa på? Vi sätter oss i lusthuset.
Vad är det?
Vad är du rädd för?
Du säger visst inte mycket. Har du inte mål i mun?
Jag kan inte stanna länge. Det är snart gudstjänst.
Vinden blåste in tidvattnet över kyrkogården i går kväll.
Det spolade bort några gravstenar.
- Har du hört talas om Rödskägg? - Rödskägg?
Han har besökt kyrkogården igen, och tagit en man till. Herr Greening.
De sägs att det var Rödskägg som tog honom.
Tror du på spöken?
Man ska inte vara på kyrkogården när Rödskägg letar efter sin diamant.
Om jag visste var den var skulle jag inte vara rädd.
Jag skulle sälja diamanten och låta återställa slottet.
När min mor bodde här hade slottet ett hundra rum-
- och stall som rymde ett hundra hästar.
Och fontäner med fiskar i guld och silver som simmade omkring.
Men det är inte ditt. Det tillhör herr Fox nu.
Vi ska bo här tillsammans. Han är min vän.
Kyrkklockorna ringer. Min farbror väntar. Följer du med?
"Du skall inga andra gudar hava jämte mig." Så säger Skriften.
Ändå tillber ni vidskepelsens och villfarelsens mörka gudar som vildar!
Ni viskar om en man som är död sedan länge - en man ni kallar Rödskägg.
Ni tillskriver honom övernaturliga krafter - makten över liv och död.
Sir John Mohune var en man i kronans tjänst som svek sitt uppdrag-
- förtalade kungen och sålde sin heder för en dyrbar diamant.
Han dog i Hollisbrooke, besatt av sin orättfångade skatt.
Och nu när han är död är det svårt att tro-
- att en sådan man skulle kunna trotsa den gudomliga lagen-
- och vanhedra de platser där våra kristna döda vilar.
Amen, kyrkoherden. Men om det inte var Rödskägg-
- vem var det då som dödade Cracky Jones förra vintern?
Och vem tog Nat Greening?
Tyst med er! - Ratsey, du borde veta bättre.
När jag uppmanade er att söka efter Nathaniel Greening efter två dagar-
- sa man att det var lönlöst, och att han sist sågs på kyrkogården-
- och därmed måste ha gått sitt öde till mötes genom Rödskäggs försorg.
Detta är inget annat än hädelse.
Och om ni håller fast vid dessa hedniska föreställningar-
- trotsar ni Gud i hans eget hus, och för detta skall ni aldrig förlåtas.
Varken här eller i livet efter detta.
- Vem där? - Det är jag, sir. John Mohune.
Olivia Mohunes son?
Jag tyckte mycket om din mor. Väldigt mycket.
Det är en tröst att se dig i kyrkan i dag på denna vredens dag.
Vad hände med diamanten, kyrkoherden?
Diamanten han sålde sin heder för.
Den hemligheten tog sir John med sig i graven.
- Det kanske var bäst så. - Om jag hittar den är den väl min?
- Så ung och redan sådana habegär... - Men om den användes till något gott?
Då skulle du lyckas med något som man har misslyckats med i generationer.
Vi är på väg att dränkas i mörker.
Du är väl inte rädd för att gå ensam över kyrkogården?
Det är nog ändå bäst att du tar med dig den här.
Du kan lämna tillbaka den i morgon.
- Jag ser fram emot fler samtal. - Tack, sir.
- God natt, och Gud välsigne dig. - God natt, sir.
Rödskägg...
John Mohune, riddare
- Res upp stegen. - Halva taket har rasat in.
Vilken röra!
- Ta upp kaggarna ur vattnet. - Och folk tror att det är Rödskägg.
- Att inte kyrkoherden anar oråd. - Tidvattnet kan skölja bort tunnorna.
- Ska inte jag få något? - Kommer det inte fler?
- Parmiter drog sig ur. - Och Starkhill.
- Varför tvekar de? - De blev skrämda när Greening dog.
- Vi skulle ju vara tjugo mot en. - Frågan är om vi behöver honom.
Mina herrar...
Jag var på väg till Ashwood när jag fick meddelande om-
- att det skulle bli större underhållning här.
- Vem avslöjade det? - Ni får fem minuter av min tid.
Så här ligger det till: Mannarna vill dra sig ur.
Vad vill de ha?
Om de ska köra en last till vill de ha en större andel.
De tar alla risker medan andra får förtjänsten.
Du må sätta dig på höga hästar-
- men här nere är du inte bättre än någon av oss.
Ni är enfaldiga, fega och föraktliga, och dömda till att hänga i galgen!
Förr var ni glada om ni smugglade två kaggar och en makrillslast i månaden.
Tack vare mig är handeln värd flera tusen.
Jag har förtjänat en större andel.
Då så, mina herrar... Var det något mer ni ville diskutera?
Inte? Om ni ursäktar mig...
"Stärken maktlösa händer, given kraft åt vacklande knän."
Jesaja 35:3.
Jag går och knyter mig.
Det är bäst att täcka över ingången.
Tusan också! Det här är inte min hatt, den är för liten.
Du har väl huvudet fullt av konjak!
- Sätt fart nu. - Nu kommer man varken in eller ut.
Herr Fox!
- Fyrtal, Ashwood. I damer. - Nu är det väl min tur att dra?
- Kungen är högst. - Du fuskar, Ashwood.
Även om jag gjorde det vore det oförskämt av dig att påtala det här.
Dig känner jag igen. - Det är Jeremy Fox.
Du har gott minne, kära du.
God kväll, herr Fox.
Jag trodde inte att ni skulle komma. Vi har inte mycket att locka er med.
- Inte ens zigensk musik. - Lord Ashwood håller er underrättad.
- Jamie döljer ingenting för mig. - Och inte ni för honom?
- Vad skrattar ni åt? - Kvinnor.
De förenar passion med förutseende. Ögonblickets lusta med framsynthet.
Jag har rätt att tänka på framtiden.
- Särskilt nu när ni är en del av den. - Den äran förtjänar jag inte.
Ingen man i England förtjänar det mindre. Ni är cynisk, hänsynslös...
...och grym. Ni är omoralisk och har dåligt rykte.
Ni har rätt. Men jag har aldrig trott på att man dras till sin motsats.
Det finns en långt djupare samhörighetskänsla mellan gelikar.
Hjälp!
Hjälp! Vakna!
Släpp in mig. Hjälp!
Hjälp!
Hjälp...
- Är ni alldeles från vettet, kvinna? - Han skrek som en plågad själ.
Har du blivit galen? Gå hem innan jag skär halsen av dig!
Varsko kyrkoherden om att Rödskägg är i farten. Han kommer att ta oss.
Som han gjorde med Cracky Jones och Greening.
Hjälp! Herr Fox!
Skönt att ryktena inte talar sanning.
Att ni skulle ha övergett ungkarlslivet och adopterat en pojke.
Tror ni att adoption skulle vara enda sättet för mig att få en son?
Ni är inte bunden till det här landet. Ni kan resa, eller hur?
- Jag har inga sådana avsikter. - Jamie och jag ska resa utomlands.
Och ni ska följa med - som Jamies kompanjon.
Det har du väl ingenting emot, Fox?
Hennes nåd berättade om fördelarna med ett sådan överenskommelse.
Gjorde hon det?
Jag har tre skepp som utrustas i Rotterdam.
De ska utföra krigsoperationer mot vissa fiendestaters handelsflottor.
- Sjöröveri med andra ord. - Där har du väl inga betänkligheter?
Du är ju en man med förstånd, mod och medel.
- Medel? - Vi delar lika på förtjänsten.
- Om du tackar ja följer du med oss. - Ska Hennes nåd följa med?
Inte skulle jag väl inleda något nytt utan lady Ashwoods stöd?
- Nå, Fox? - Varför tvekar ni?
I varje kompanjonskap finns det någon som lurar någon annan.
Min gode Fox, du vet att jag litar på dig.
Inte tror du väl att jag skulle lura dig?
- Ett meddelande till herr Fox. - Ursäkta mig.
Hittade gossen Mohune i en grav. Han finns på Halberd, Ratsey.
- Milady... - Jag måste ge mig av.
- Det gäller väl inte liv och död? - Jo, det gör det faktiskt.
Ditt erbjudande var visst inte så lockande som du trodde.
Det var ditt erbjudande han förkastade, Jamie, inte mitt.
- Inte måste vi väl döda pojken? - Det är ingen idé att dra ut på det.
Vi avvaktar. Jag vill inte komma på kant med herr Fox.
- Jag väntar inte på herr Fox längre. - Vad ska vi göra med pojken?
En liten båttur, ett litet plask, och sedan är det avklarat.
- Ta med honom ned till hamnen. - Nu ska det ske.
Han smiter!
Hjälp!
Öppna!
Öppna - i kungens namn!
Elzevir Block... - Kapten Hawkins, visa honom tillståndet.
Vi har rätt att genomsöka byggnaden.
Några invändningar? Jag trodde väl inte det. Nycklarna...
Och vem har vi här, då? Herr Fox lille vän.
Du förvånar mig. Det här är inget lämpligt sällskap för en gentleman.
- Herr... - Unge herr John överser med det.
- Han ser godheten i våra hjärtan. - Då har han en väldigt god syn.
"Allt är rent för dem som äro rena." Titusbrevet.
Herr...
Nå? Låt unge herr John tala.
Kom hit.
- De skulle ta med mig i en båt och... - Maskew!
Jag tror knappt mina ögon. En freds- domare på ett värdshus för fiskare.
Hur så, herr Fox? Är jag inte i gott sällskap?
Är inte jag också en sorts fiskare?
Jag lägger ut mina nät för att fånga både stora och små fiskar.
- Kände ni en man vid namn Greening? - Nej, tyvärr.
Hans mor tror att han var inblandad i handel med smuggelgods...
- ...och dödades av kompanjonerna. - Men häng då hela bunten.
Ingen fara, herr Fox. När jag har fått fram bevis-
- kommer varenda smugglarusling att dingla i en snara.
- Jag hoppas att jag får uppleva det. - Jag ska bjuda in er personligen.
På återseende.
Ett ögonblick.
Unge herr John, du skulle visst berätta något för mig.
Se så. Det var något om att de skulle ta dig med i en båt och...
Fortsätt.
- Berätta. - Det var allt, sir.
- Nå? - Vi har inte hittat något misstänkt.
Gaska upp er. Man kan inte hoppas på att få hänga någon varje dag.
- Pojken kunde ha räddat sitt skinn. - Det gjorde han.
- Pojken kan få oss hängda allihop. - Det är jag som har ansvar för honom.
- Han vet för mycket för att få leva. - Jag tar den risken.
Ja, men det gör inte vi.
Det här är andra gången som du gör dig till dessa mäns talesman.
Du anser dig väl vara deras ledare.
Nåväl, herr Block. Då gör vi upp en gång för alla.
- Vill herr Block leva eller dö? - Leva.
- Är ni oskadd, sir? - Att få röra på sig gjorde gott.
Bonaventure anländer före gryningen med en last siden och konjak.
Ni kommer att få era order.
Stå beredda på stranden. - Kom nu, John Mohune.
- Min medaljong, tack. - Varsågod, unge herr John.
Ni öppnade den och stal innehållet!
Vad ska jag med bibelverser till som jag kan utantill?
De är uppbyggliga och varje stavelse, kapitel och vers är korrekt.
Men numren är helt felaktiga.
Det kan jag inte för mitt liv begripa.
- Nu talar vi inte mer om det, John. - Snälla, jag lovar att inget säga.
Jag har tyvärr inget annat val än att skicka dig till kolonierna.
Må du leva ett långt liv där och dö som en rik man. Du far redan i kväll.
- Gå till ditt rum, John. - Ja, sir.
- Hörde du vad jag sa till pojken? - Du skickar i väg honom.
Jag önskar att han aldrig hade kommit hit. Gör du det, Jeremy?
Bonaventura anländer i kväll. Du och pojken får skjuts till stranden.
Så snart vi har lastat av stiger ni ombord.
Om ni vill fånga smugglarna och deras ledare, kom till...
Från Saint Helier reser ni vidare med ett holländskt skepp.
Ta de här. Ni lär behöva dem.
Farväl, John Mohune.
Det är dags att stiga ombord, madame.
Det tjänar inget till, Jeremy. De är här för att döda dig.
- Det var väl därför du förrådde mig? - Båten är vår enda utväg.
Där har du fel, Anne.
Jeremy!
Där är Jeremy Fox! Låt honom inte komma undan.
Jeremy!
Ge dig, Fox, annars skjuter jag.
- Låt mig göra det där, sir. - Nej.
Och titta inte på mig med de där hundögonen.
- Det har bara dragit olycka över mig. - Ni räddade mitt liv.
Du har ingen rätt att följa efter mig som en vilsen hund för det.
Kan du inte förstå att jag vägrar att låta mig förpliktigas.
Jag önskar vid Gud att din mor aldrig hade skickat hit dig.
Där är vägen. Gå tillbaka till Moonfleet.
- De letar efter en man och en pojke. - Det är bäst att ni tar de här, sir.
- Vad är det? - Pengarna ni gav mig på stranden.
Jag klarar mig. Jag säljer medaljongen från Rödskäggs kista.
Den är av silver.
- Jag trodde att diamanten låg i den. - Men det gjorde den inte?
Bara ett papper med bibelverser på. Herr Ratsey sa att siffrorna var fel.
Bibelverser i Rödskäggs kista? Får jag titta på dem?
- Är siffrorna fel, säger du? - Det var vad herr Ratsey sa.
Jeremia 51:10...
En, två, tre, fyra, fem, sex, sju, åtta, nio, tio.
"Skatt". Det tionde ordet är "skatt".
"Jag var fyrtio år gammal..." En, två, tre, fyra, fem, sex. "Fyrtio"!
- Det betyder något, eller hur? - Det är ett chiffer.
"Fyrtio..."
"Fot... djup... brunn."
I en brunn.
I Hollisbrooke finns Englands djupaste brunn. Och Rödskägg...
- ...bodde på slottet i Hollisbrooke. - Där finns diamanten!
- Om det nu finns någon. - Det vet jag att det gör.
- På fyrtio fots djup. - Går det att komma så långt ned?
Jo, det finns ett sätt.
Belöning: 100 guineas till den som griper gentlemannen Jeremy Fox.
Du är sen, min herre.
Om din budbärare inte hade varit så ihärdig hade jag inte kommit alls.
- Slita upp mig mitt i natten... - Fint att de kallar mig gentleman.
- Vill du ha något att dricka? - Jag dricker inte med förbrytare.
- Ingen skål för vårt kompanjonskap? - Det finns inget sådant.
- Jag tackar ja till erbjudandet. - Om jag ska gå rakt på sak...
- Du är inte den rätte mannen. - Förstånd, mod och medel var det väl?
Ett arv kommer snart att tillfalla mig.
Gratulerar. Men säljer du nu inte skinnet innan björnen är skjuten?
- Ge mig lite tid att fälla den. - Vi seglar till Rotterdam i morgon.
Då säger vi klockan tio i morgon, då. Stanna vid kurvan på North Cove Road.
Jag följer med som din kompanjon om jag lyckas övertyga dig.
Och om du misslyckas?
- Då kan du ange mig för 100 guineas. - Låt gå.
Du tänker väl inte ta med dig pojken?
Jag kan inte rädda ditt skinn med honom rännande efter dig.
- Du måste göra dig av med honom. - Ja.
Ska jag framföra era hälsningar till lady Ashwood?
Gör gärna det. Hälsa att jag ser fram emot vårt kompanjonskap.
- Du går i tjänst klockan åtta, major. - Vart ska du ta vägen, Hennishaw?
- Det är inte vägen till Hollisbrooke. - Fan ta Hollisbrooke och armén.
- Jag tjänstgör klockan åtta. - Ni har nog tid med en liten tupplur.
Det är klart att jag har tid.
Hennishaw kommer att ha blyhatt i morgon bitti.
Har du ljuset med dig? Är snöret långt nog?
Nu lyssnar du på mig, John Mohune. Det här är ingen lek.
Om något går snett överger jag dig utan minsta tvekan.
- Det skulle ni nog inte göra. - Där misstar du dig.
Om du hade varit min son hade jag lärt dig att inte lita på någon.
- Men ni är ju min vän. - Din kompanjon, i ett riskfyllt spel.
Träningen kommer att göra mig gott.
Kusk!
Vänta på mig där borta.
- Kom hit, pojk. - Menar ni mig, sir?
Vill du tjäna en slant? Bär de här och följ med mig.
Major!
Vad nu? En vakt som lämnar sin post! Är detta ett militärfängelse-
- eller en marknad där folk kan komma och gå som de vill?
Du ska stå på din post. Ska det där kallas uniform?
- Vem är ditt befäl? - Löjtnant Upjohn.
Jag hoppas att hans soldater ser ut som det anstår en brittisk soldat.
Utgå!
- Är du beredd? - Ja, sir.
Se så, i med dig.
Är det något på tok, major?
- Vem är du? - Brunnsvaktaren.
Och du frågar mig om något är på tok? Du har väl sålt vatten till fångarna?
- Inte alls, sir. - Du har gömt förtjänsten i brunnen.
- Jag svär vid min egen grav. - Utmana inte ödet.
Herr Fox!
- Vem är det? Vad gör han där nere? - Bevisar din eventuella oskuld.
- Fortsätt att leta. - Ja, sir.
Sänk ned honom.
- Stanna. - Stanna!
- Jag har hittat den, sir! - Hittat vad då?
Hissa upp.
Ett minne från kriget, ser jag.
- Det fick alla som var i Frankrike. - Den skadan fick ni inte i kriget.
Det 10:e lätta infanteriet har varit förlagt vid Hollisbrooke i sex år.
Släpp bromsen. Jag beordrar dig!
Spelet är slut. - Ge mig det du hittade, annars släpper jag ned dig.
Spring i förväg.
Löjtnant Upjohn, sir. Jag har äran att visa upp vakten för inspektion.
Löjtnant.
För löst.
- Lösenordet. - Jag är major Hennishaw, idiot!
Det såg bra ut, löjtnant.
Stoppa den där mannen! Han är en tjuv och bedragare!
Den där pojken var med honom. Stoppa honom!
Jag trodde att ni hade gått.
- Vart då? - Till stranden för att se på båten.
- Den ligger fortfarande kvar. - Ja, det gör den.
Så här dags i morgon är vi väl i säkerhet på andra sidan kanalen?
Jag visste att ni inte skulle göra det.
- Göra vad då? - Ni sa att ni skulle lämna mig.
Somna om, du.
Mor var orolig för att jag alltid skulle vara fattig - nu är vi rika.
Hon hade nog velat att vi bodde tillsammans. Tror inte ni det?
Jo.
Nu kommer vi aldrig att komma tillbaka dit.
Du kanske gör det, men inte jag.
Då gör inte jag det heller.
När vi säljer diamanten kan vi väl köpa att hus som min mors?
Med stall för hundra hästar...
...och fontäner...
Din mor skulle aldrig ha litat på Jeremy Fox.
- Så trevligt att se dig, Fox. - Milady...
Clarissa. - Han ska väl kalla mig Clarissa nu när vi är kompanjoner?
Frågan är om vi är kompanjoner.
Du tycker väl inte att jag är ohyfsad om jag ber om något slags bevis?
Jag har aldrig sett någonting så...
Den måste vara värd minst...
Milde tid! Det här var det mest enastående...
Jag kan bara gratulerar dig, Fox.
Duger det?
Kör vidare!
Skål för dig och för vår framtid!
Tänk alla dessa år som vi har gått miste om. Vi två hör ihop.
- Vi tre! - Fyra. Ni glömmer diamanten.
Var hittade du den? Eller borde jag inte fråga det?
- Det är arvegods. - Han verkar inte nog begeistrad.
Hur är det med handen, din stackare?
Du låter väl mig sköta om den när vi kommer ombord?
Visste du att priset på ditt huvud är 300 guineas? Värdet har tredubblats.
Han blir bara mer och mer åtråvärd.
Stanna - i kungens namn!
Håll in hästarna.
Jag vill se vilka passagerare du har med dig.
- Vad ska det här betyda? - Vad heter ni, och vart är ni på väg?
Vi ska till Poole, men vad mitt namn beträffar-
- så trodde jag att det här vapnet var välkänt i trakten.
Ursäkta mig. Vi söker en förbrytare vid namn Fox och en pojke...
- De skulle knappast resa med mig. - Nej, naturligtvis inte, min herre.
Jag ber om ursäkt, min herre, men alla vagnar ska genomsökas.
Far, vet inte löjtnanten om att vi har viktigare saker att göra-
- än att stå här hela kvällen och prata med honom?
- Er svärson, min herre? - Bröllopsresa.
- Vi ska inte uppehålla er längre. - Hoppas att ni tar fast dem ni söker.
Vi kommer att fånga dem, levande eller döda.
Mycket fyndigt, min kära. Du räddade vår väns liv.
- Det är nästan värt en diamant. - Är det det?
Tur att vi inte hade pojken med oss. Då hade även du gått bet, Clarissa.
Eller så hade han varit mitt barnbarn. - Dödade du pojken?
- Borde jag ha gjort det? - Barn är en plåga. Varför skaffa dem?
Det var en vild pojk. Han gav sig på mig för att jag kallade dig usling.
- Minns du det? - Ja, det minns jag.
Upp med mungiporna. Själv är jag väldigt nöjd.
- Särskilt med min egen insats. - Det har du anledning till.
Tänk bara, om mindre än en timme är vi på väg mot ett liv i lyx.
Jag tvivlar på att det finns tre lika lyckliga själar i världen.
Stanna! Håll in hästarna, kusk!
- Vad är det frågan om? - Vi åker tillbaka.
Vänd om. Den här vagnen åker tillbaka, med eller utan er.
Kör ned till stranden. Kör vidare om någon försöker stoppa dig.
Jeremy!
- John. - Är det dags att åka? Vad står på?
Planerna har ändrats. Stanna här och ge dig av till Moonfleet i gryningen.
Gå till kyrkoherde Glennie. Ge honom diamanten och berätta allt.
- Ska vi inte åka tillsammans? - Om någon stoppar dig...
...ska du säga att du lyckades fly från mig.
- Men jag vill inte gå utan er, sir. - Man får inte alltid som man vill.
Jag behöver ha någon jag kan lita på här hemma tills jag kommer tillbaka.
- Men ni kommer väl snart tillbaka? - Så snart som möjligt.
- Kan jag lita på dig? - Ja, om ni tycker att det är bäst så.
Det är bäst så.
- Lycka till, John Mohune. - Lycka till, sir.
Det är första gången på tolv år som grindarna står öppna.
- Man vet aldrig när han kommer hem. - Jeremy Fox?
- Är du säker på att han gör det? - Han är min vän.